Asta e povestea unui cățeluș.
- Numele său este Elli... - Elliot.
- Elliot ! Numele său este Elliot. - Foarte bine.
El urmează să plece într-o aventură.
- Aventură. - Ce este ?
O aventură ? Nu știi ce este o aventură ?
Ceea ce facem noi acum.
În mijlocul pădurii, fără să găsim vreun suflet pe sute de km.
Doar conducându-ne după stele.
- E înfricoșător. - Păi, asta-i cealaltă parte a aventurii.
Curajul e obligatoriu.
- Tu ai curaj ? - Sigur că ai.
N-am cunoscut un copil mai curajos ca tine.
Mamă !
Vrei să mă mănânci ?
Traducerea și adaptarea: dani67
Dragonul lui Pete.
După șase ani.
De când lumea frecventează pădurile astea,
se povestește despre dragonul din Millhaven.
Cum zice în cântecul acela: vin de la nord ?
Vin tocmai din vârful munților unde puțini au mai fost.
Dar câteodată, un dragon se îndepărtează de familie
<i<și se aventurează tare departe de casă.
Se spune că trăia unul tocmai în pădurile noastre.
Că noaptea se simt mormăielile lui...
Se spune asta, se spune alta, dar, din câte știu eu,
nimeni n-a văzut vreodată un dragon.
În afară de mine.
- Tu ai văzut un dragon ? - Sigur că da.
Sigur că da.
- Cum arăta ? - Era verde.
Numai verde. În afară de ochi.
Ochii erau roșii ca flăcările infernului.
Și-ntr-o clipire de pleoapă, a ridicat capul.
A deschis puternicele-i fălcile și a lansat...
Dar n-am stat să privesc.
Imediat m-am ridicat gata să lupt.
Dar când am ridicat pușca, dragonul s a aruncat asupra mea.
Cu o lovitură de gheară mi-a luat pușca din mâini.
Eh, și-acum ce fac ? Lucrurile nu stăteau așa de bine.
Dar nu voiam să cedez, nu încă.
Mi-am scos briceagul și, când s-a aruncat asupra mea...
- I-am dat o lovitură. - Iar sperii copiii, tată ?
Voiam să știe ce e în pădure.
Păi, eu merg în pădurea aia zi de zi.
Și, în timp ce-am văzut urși...
și aproape toate păsările pe care le poate imagina careva,
n-am mai reușit să văd un dragon.
Da, dar dacă nu vezi ceva nu înseamnă că nu există.
Iar dacă tu spui că ceva e adevărat, nu înseamnă că și e.
Dar eu mă duc acolo chiar acum.
Și-am să vă spun dacă văd ceva mare și verde și aruncă flăcări.
- Dle Meacham, eu te cred. - Păi, sunt încântat.
Fata mea știe multe lucruri, dar numai pe cele clare și evidente.
Dacă-ți petreci viața văzând ce ai în fața nasului,
pierzi multe lucruri.
Aici voi aveți un avantaj...
pentru că, credeți-mă, acel dragon mai e prin zonă.
Și dacă vi se va-ntâmpla să intrați în pădure
acolo unde nimeni nu ajunge, l-ați putea găsi...
dacă nu vă găsește el mai întâi.
L-am prins.
Bună, Elliot !
Hai, Elliot !
Elliot.
Elliot !
Haide !
Mai sus !
La ce te uiți ?
Pe aici. Suntem departe de casă.
Aici erai.
Bine.
Acum nu te va mai taie nimeni.
Putem să mergem, Grace ?
Da.
Stai o clipă.
Hai, n-ai obosit ?
Doar echilibrez balanța.
- Ochi pentru ochi ? - Da. În mare.
- Voi doi nu trebuia să vă căsătoriți ? - Ba da.
Așa va fi de-a dreptu'.
Uite !
Elliot !
Pete și Elliot...
se duc...
Apoi...
Și apoi mai jos, și mai jos...
Și apoi...
Cine știe de unde vine doamna aia.
Calmează-te, n-o să-ți facă rău.
Noapte bună, Elliot.
Elliot !
Gavin.
Jack știe că facem tăieri atât de adânc în pădure ?
Nu-ți face griji pentru Jack. Continuă să tai.
- Cine v-a zis că puteți tăia aici ? - Eu mă duc unde mi se spune.
- Unde-i Jack ? - Uite-l că vine.
Ați trecut de semn, Jack. Nu puteți intra așa de mult să tăiați.
Nu știam nimic. Nu eu am decis, Grace.
Atunci cine a fost ?
- Da, desigur. - Lasă-mă pe mine să mă ocup.
- Doar că tu nu te ocupi, asta-i problema. - Ai dreptate. Gavin e Gavin.
E fratele meu.
Trebuie să mă duc la școală.
Stai !
Unde ești ?
Cum ai ajuns acolo ?
Haide ! Mai încet !
Ești prea bun, știi ?
Ajută-mă !
Nu-mi da drumu' !
Nu !
Mă doare.
Câți ani ai ?
- Cinci. - Pari cam mare pentru cinci.
- Cum te cheamă ? - Pete.
Pete ?
- Ai aerul lui Pete ! - Pe mine mă cheamă..
Natalie !
- Tată ! - Natalie !
- Tată ! - Știi că nu trebuie să te-ndepărtezi !
- Ce ți s-a-ntâmplat ? - Am căzut dintr-un copac.
- Ai căzut dintr-un copac ? - Ce făceai într-un copac ?
Îl urmăream pe el.
Îl cheamă Pete.
Hei, Pete ! Așa te cheamă ?
Pete !
Nu, nu, stai !
De unde vii ?
Îmi spui unde-ți sunt părinții ? Familia ta ?
De unde l-ai luat ?
Stai !
- Elliot ! - Pete !
Hei, stai, micuțule ! Unde vrei să te duci ?
Hei, micuțule, vino-napoi !
Hai, băiețel !
Atenție, Gavin !
Nu contează.
Șeriful, rangerii vor închide zona asta
până se va înțelege de unde-a răsărit puștiul acela.
- Ai auzit ? - Nu schimba subiectul, Gavin !
Ca să fim competitivi, ne trebuie la număr.
Cum vom face când nu va mai fi nimic de tăiat ?
- Unde te duci ? - Tu ce crezi ?
Ești singurul de care trebuie să-mi fac griji.
Anunță-mă cum e Pete, te rog !
Ce este, Gavin ? Jack nu-ți dă pace ?
Știi cum e Jack !
Se enervează pentru că iubita lui îl calcă pe picior.
Atenție ! Atenție !
Ce-a fost aia ?
Ce era ?
Mergem la vânătoare.
Pete !
E timpul să te trezești.
Mama !
Elliot !
- Cum se simte ? - Destul de bine, după toate astea.
N-are semne de malnutriție, nici de răni grave.
- Are un cucui în cap, dar... - Norocos.
- Foarte norocos. - Cum de-a ajuns acolo ?
Cred că era la picnic sau cu cortul.
S-a aventurat și s-a pierdut.
Da, dar când ?
Dacă te uiți la el, ai impresia c-a stat acolo cine știe cât.
- Și avea asta. - Sunteți sigură că e a dvs ?
E a mea cu siguranță.
- Uite aici. Totul e în regulă. - Bună, micuțo. Cum te simți ?
Era doar un zgârietură. Unde-i Pete ?
O duc pe Natalie acasă și mă-ntorc în pădure.
Poate o fi ceva acolo, vreun indiciu...
- Mă puteți chema când se trezește ? - Desigur.
Când se va trezi, cred că e mai bine să fiți cu băgare de seamă.
Luați-l încet. Să înțeleagă că e-n siguranță.
- Nu știm prin ce-a trecut. - Am chemat serviciile sociale.
Ei vor ști cum să gestioneze situația.
Deocamdată, e bine.
- A plecat. - Cine, scumpo ?
Pete.
Elliot !
- Sfinte Sisoe ! - Messi, termină !
Nu lătra la câinele nostru !
Băiețel, stai ! Așteaptă !
Stai acolo !
L-am găsit. E la colț lui Main.
A fost la colț lui Main.
L-am pierdut.
Hei, uitați-vă.
Hei, stați jos !
Ce săritură !
Stai !
Liniștește-te !
N-o să pățești nimic rău. Îți promit, bine ?
Vino la mine.
Nu, nu, nu ! Stai !
E-n regulă ! Respiră. Respiră.
Băieți, veniți să vedeți ceva !
E proaspătă. N-are mai mult de-o zi.
N-o fi cumva vreun urs ?
- Ai mai văzut un urs așa mare ? - Așa mi s-o părut odată.
Dar era sora lui Bob !
Să mă sunați pentru orice problemă.
Pete, liniștește-te. Nu trebuie să te duc iar la spital.
Mergem la mine acasă.
Iată, am ajuns.
Trebuie să te ajut.
- Pete, nu, stai ! - Stai !
Stai...
Tu alergi repede, Dumnezeule !
Ce este, dragule ? Ți-e foame ?
Vino înăuntru. Căutăm ceva de mâncare.
Vreau la mine acasă.
Știu. Unde-i casa ta ?
Știi să-mi spui ?
Facem așa:
dacă intri în casă cu mine, îți promit
că mâine te duc înapoi în pădure.
Și așa îmi arăți unde locuiești.
Ce zici ?
Știi, când eram mică,
îmi doream mai mult decât orice să locuiesc în pădure.
Îmi plăcea mult să mă duc acolo.
Era așa de distractiv cu veverițele, copacii, păsările...
Apoi, când am crescut,
am ales să protejez pădurea ca meserie.
Cu tot ce e în ea.
De aceea, presupun că și tu ești inclus.
Și Elliot ?
Cine-i Elliot ?
Grace !
- Ești sigură de ceea ce faci ? - Până aflăm de unde vine.
Poate că, dacă stă cu o fetiță de vârsta lui,
se va mai deschide puțin.
Poate aflăm cine e.
Nu se atinge, se mănâncă.
Așa.
Trebuie să spun că a trăit în pădure. Face lucrurile în felul său.
Pare a fi băiețelul pe care ți-l doreai.
- Cred că ne-am pierdut. - Gavin știe ce face.
E imediat după colț.
Dacă mergem după ea, ajungem unde am plecat.
Ne mișcăm în cerc.
- Ia uitați-vă aici ! - Ce naiba este ?
Cartea aceasta e a lui Pete.
Elliot se pierde.
- Credeți c-a făcut-o copilul acela ? - Ce să facă un copil aici ?
Băieți, uitați !
Fugiți ! Fugiți !
Mai repede !
Așteptați-mă !
Dă-i drumu' !
Stați !
Mișcă-te ! Mișcă-te !
Gavin, mișcă-te !
Hai ! Hai !
Mișcă-te !
Ce era ? Ce era ?
- L-ați văzut ? Era un monstru ! - Un demon ! Un monstru demon !
Acela e un dragon !
Așadar...
pui acul aici și...
Lasă-l să cânte.
Aceea e poza mea, iar el e tatăl meu.
El e fratele lui.
Uite-o pe Grace. E familia mea.
Familia.
Noi suntem aia.
Pune capul acolo, lasă-te în jos și...
acum ai cinci ani.
Aia se bagă în gură.
Acum ai șase, acum șapte, opt, nouă...
și acum ai zece.
Eram aici.
Ultima dată când îmi amintesc c-aveam busola...
- Dar sunt... - 80 de km la est.
De locul în care l-am găsit.
Nu mai citesc din cartea aia de multă vreme.
Mi-au dat-o cadou când învățam să citesc.
Liniștește-te, micuțule, e telefonul.
Ăsta e Elliot ?
- Cine e Elliot ? Un om ? - Nu.
- Atunci cine-i ? - Grace, e șeriful.
Vrea să vorbească cu tine.
- Alo. - Bună, Grace.
- Ce face copilul nostru misterios ? - Încă e un mister.
- Noutăți ? - Da.
Patt a scotocit prin dosarele cu persoanele dispărute.
A trebuit să caute cu ani în urmă, dar veștile nu sunt bune.
- Bietul Pete. - Da, așa e.
Tocmai am vorbit cu asistența socială.
Îl vor lua mâine dimineață.
- Pete, Elliot e prietenul tău imaginar ? - Cum adică imaginar ?
Păi, ca atunci când inventezi pe cineva în mintea ta.
Astfel, poți vorbi cu cineva.
Se face așa ca să nu te simți singur.
E distractiv ?
Desigur.
- Și zboară ? - Poate face tot ce vrei.
De asta e imaginar.
Și tu ești prietena mea imaginară ?
Eu sunt reală.
Și Elliot este.
Foarte bine, micuțule.
Mamă, uite, afară e un monstru.
Trebuie să mă-ntorc la el.
- Când nu sunt, se sperie. - Pare un dragon.
- Ce e un dragon ? - Ăsta e un dragon. Cum e cântecul.
- Ce cântec ? - Unul pe care-l cânta tata.
Despre dragoni și unde trăiesc.
La nord, la nord, unde-i vânt și frig
În orice clipă ai putea vedea.
Uriașii dragoni ce zboară-n lung și-n lat,
sub stele și de magie învăluiți.
Du-te la nord și stai să privești
și fii convins că dragonul sigur apare.
Cu siguranță, dragonul apare.
- Ce e nordul ? - E o direcție.
- Și cum ajungi ? - Păi, te poți uita pe hartă.
Sau poți urma Steaua Polară.
Dacă o urmezi cât mai departe ajungi la munți.
Acolo îi găsești. La dragoni mă refer.
Bună.
De secole n-am mai auzit cântecul ăsta.
Natalie...
pot sta numai cu Pete câteva clipe ?
Bine.
Mă-ntorc repede, Pete.
Hai, vino-ncoace.
Ai găsit-o pentru mine, nu-i așa ?
Unde copacii nu mai sunt.
Tata mi-a dat-o când am împlinit 10 ani.
Dacă m-aș fi pierdut, aș fi știu drumul înapoi acasă.
Pete, scumpule, îți amintești cum ai ajuns în pădure ?
A fost cu mult timp în urmă, da ?
Trebuia să fie o aventură.
Știi, eu am pierdut-o pe mama când eram ceva mai măricel ca tine.
Știu bine durerea asta.
Dar vreau să știi că nu ești singur.
- Știu. - Sigur ?
Eu îl am pe Elliot.
Vrei să-mi povestești de Elliot ? Cine e ?
E prietenul meu.
El este Elliot ? Trebuie să fie un prieten foarte special.
Lui nu-i plac mulți oameni,
dar tu îi vei merge la inimă.
Crezi ?
Ai să vezi... mâine.
- Mâine ? - Când mă-ntorc acasă.
- Vii cu mine, nu-i așa ? - Sigur că da.
Ești foarte curajos, știi ?
Ești copilul cel mai curajos din câți am cunoscut.
- Gavin ? - Jack.
Ce-ai pățit ?
Mai știi poveștile lui Meacham ce ni le tot spunea ?
- Alea cu dragonii ? - Nu era imaginația lui.
L-am urmărit. E o casă într-un copac.
Am încercat să-l împușcăm, dar mi-a smuls pușca din mâini
și-a îndoit-o ca și cum ar fi din carton !
Nu pot merge în pădure în miez de noapte pentru că tu crezi c-ai văzut un dragon.
Cred c-am văzut ? Știu bine ce-am văzut.
Bine.
Nu mă crezi.
Uite ce facem.
Sunăm la forestieră și le spunem ce-ai văzut.
Da, sigur. Am înțeles.
Fără ajutorul familiei.
- Gavin ! - Stai liniștit. Ne vedem dimineață.
Elliot se pierde.
Asta e povestea unui pui de cățel.
- Numele lui e... - Elliot !
Da. Tocmai pleacă cu familia sa într-o aventură.
Vor să facă o tabără în pădure.
- Elliot a... - Stai.
Eu nu i-o spun așa.
Vrei să mă opresc ?
Nu, e drăguță.
Elliot n-a mai fost vreodată atât de entuziasmat.
Elliot și micuțul său prieten se joacă
în timp ce mama și tata puneau cortul.
Se simte ca acasă.
Cauți ceva ?
- M-ai speriat. De ce nu dormi ? - Din același motiv ca tine, cred.
- Probabil ai auzit de copil. - Da.
Veștile circulă rapid pe-aici.
- Cât a stat în pădure ? - Șase ani.
Șase ani ?
Nu se supraviețuiește în pădurea aia timp de șase ani.
Nu singuri.
Păi, el spune că...
Spune că nu era singur.
El l-a desenat ?
Spune că e prietenul lui din pădure. Și mi-am amintit...
Știu ce ți-ai amintit.
Acela ?
- Câți ani aveam când mi l-ai desenat ? - Cred că cinci sau șase.
Cu puțin timp înainte ca mama ta să moară.
Îmi amintesc că pe-atunci credeai în orice-ți spuneam.
Aveai atât de multe întrebări !
Tată !
Ce-ai văzut în pădure ?
Te rog să nu-mi spui altă poveste, ci exact ce ai văzut.
Exact ?
Ceea ce-mi amintesc e că eram la vânătoare.
Soarele strălucea sus e cer și vântul sufla printre copaci.
Și-mi amintesc că am gândit: ăsta e locul meu.
M-am oprit la un pârâu să beau apă
și, dintr-odată, soarele dispăruse. M-am uitat să văd ce-a acoperit cerul.
Și ce-am văzut ?
Un dragon. Am văzut un dragon !
Niciodată nu mi-a fost atât de frică.
Dar când am ridicat pușca să trag, am simțit... am avut o senzație.
Era ca o magie. Nu sunt cuvinte să-ți spun.
Era magie.
Așa că, am pus pușca jos,
m-am așezat și ne-am privit, separați doar de pârâu.
M-am uitat îndelung la el,
apoi dragonul s-a-ntors, a dispărut în pădure
și m-am gândit cât de norocos sunt !
Normal că nimeni nu m-a crezut. Știam ce zice lumea de mine.
Recunosc că m-am gândit și eu uneori că au dreptate,
dar apoi m-am gândit la magia aceea
că mi-a schimbat modul de a vedea lumea, copacii, soarele, chiar și pe tine.
N-aș schimba asta cu nimic.
Așa că, nu voi mai încerca să te conving.
Dar poate că, dacă ai reuși să te deschizi să vezi...
Știu pădurea aia.
Știu pădurea aia ca pe buzunarele mele.
Nu mi-ar fi scăpat un dragon.
Ți-a scăpat Pete.
Pete. Trezește-te, scumpule.
- Bună dimineața. - Bună dimineața.
- Ieși deja ? - Da, de bună dimineața.
Mă duc la gater.
Trebuie să vorbesc cu Gavin despre o treabă.
- Sună-mă, dacă ai nevoie de ceva. - Mă descurc.
- Sigur ? - Foarte sigur.
Ce ai ?
Nimic. Doar m-am înșelat.
Pete, m-am gândit să luăm pe cineva cu noi.
Cineva care l-ar ști pe Elliot.
Îți convine ?
Bună dimineața.
- Salut, Jack. - Salut, Calvin. L-ai văzut pe Gavin ?
S-au dus la zona noilor tăieri cu un camion.
- Cum așa ? - Ziceau că se duc la vânătoare.
- La vânătoare ? - La vânătoare.
La vânătoare.
- Jack McGay - Salut, Jack.
- Grace ți-a spus că-l aduce aici pe Pete ? - Da. A plecat acum o oră.
Încă n-a ajuns. Aici sunt niște oameni ce așteaptă
și nu știu ce să fac. - Bine, mulțumesc. Șerifule.
Trebuie să plec.
Pe aici ?
Așteaptă !
Copii, așteptați-ne !
Elliot !
N-am mai văzut partea asta a pădurii.
Haideți !
Ce tare !
- Ai construit-o singur ? Cum ai reușit ? - M-a ajutat Elliot. Cred că s-a ascuns.
Elliot !
Nu, Pete, stai !
Intru cu el. - Nu, stai, dă-i un minut.
Grace !
Tată !
Liniștește-te.
Hai.
Ce ți-am zis ? E magie.
Elliot.
Ce ți-am zis ?
L-am lovit !
- Gavin ! - Grace !
- Nu, stai ! - Oprește-te !
Luați copiii de aici !
- Nu-l omorâți ! - Sunt sedative !
- Gavin, ce vrei să faci ? - Nu-i periculos !
- Nu-l răniți ! - Nu ! Nu !
Opriți-vă !
Elliot !
Stați !
Nu !
Gavin, fii atent !
Oprește-te !
Zboară !
Hai, sus ! Mai sus !
Fugi ! Mai sus !
Elliot.
Atenție !
Ce-i asta ?
Tată !
Natalie !
Gavin, ce-i asta ?
E dragonul din Millhaven, iar eu l-am capturat.
Ce-aveți, băieți ?
N-ați mai văzut un dragon până acum ?
Haideți !
Pete, Grace nu credea că se poate întâmpla așa ceva.
E frumoasă. Sau e un el chestia asta, sau ce-o fi.
Vino imediat aici.
Natalie, trebuie să stai aici cu Pete o clipă.
- Bine ? - Ce-i vor face lui Elliot ?
Nu știu, mă duc să aflu. Dar trebuie să stai aici, bine ?
- Îmi faci favoare să stai aici ? - Bine.
Mulțumesc, scumpa mea.
Haide.
Pete, vom rezolva totul. Promit.
Foarte bine. Acum, că l-ai capturat, ce vrei să faci ?
- Ce vreau să fac ? - Da.
Știu perfect ce vreau să fac.
- Habar n-ai, în realitate. - Bine.
Exact, nu-mi este foarte clar, dar îți spune ceva:
captura bestiei ăsteia mă va face faimos.
- Lumea va veni de departe... - Gavin.
Jack își poate păstra gaterul, dragonul e al meu.
Nu, stați ! Stați !
- Ce-i fac lui Elliot ? - Încearcă să-și dea seama ce este
de unde a venit și de ce nu l-au mai văzut.
Vine din pădure, exact ca mine.
De ce nu ne lasă să plecăm ? Noi vom pleca de-aici.
Nu vom mai vedea pe nimeni. Totul va fi ca înainte.
Dar eu mai vreau să te văd.
Ești nebun ?
- Habar n-ai ce poate face bestia asta ! - Dar tu știi ?
Dacă se trezește, poate distruge tot orașul.
E un monstru !
Nu-i un monstru, e un animal. Și e rănit și speriat.
Grace, așteaptă.
Ai nevoie de ajutor ?
Îl cauți pe Pete ?
Ați văzut ? Ați văzut ce-a făcut ?
Da, sigur.
Haide.
Hai pe sus.
Băieți, ieșiți ! Șerifule !
- Jack ! - Dați-vă la o parte ! Șerifule !
- Înapoi ! - Hai, băieți, nu vă-mpingeți !
- Ce-i așa de grav de ne-ai chemat ? - Înapoi !
Mai întâi, trebuie să știi
că chestia pentru care te-a chemat fratele meu îmi aparține.
Eu l-am capturat, așa că, nimeni să nu spună altceva.
E al meu. Îmi aparține.
De ce stăm afară ? Nu putem intra să-l vedem ?
Elliot ! Ești bine ?
Trebuie să vă avertizez. Chestia aia e periculoasă.
Eu și cu echipa mea suntem singurii care știm cum să-l luăm.
Când intrați, păstrați-vă calmul. Nu-l speriați.
Nu vreau să se rănească vreunul când sunt eu de pază.
- Gavin, așteaptă. - Grace, nu suntem în pădure.
Vorbiți cât vreți despre ce e înăuntru, dar eu vreau să văd.
Lăsați-mă să intru.
Deschideți ușa ?
Ce-nseamnă asta ?
Scuze, șerifule.
Pare blocată.
Cine-i înăuntru ? Deschideți ?
Elliot, poți zbura ?
Unde-i ?
Nu văd nimic.
- Era chiar aici. - Ce anume ?
A fugit ! Haideți, trebuie să-l găsim !
- Lăsați-mă să trec ! - Cine a fugit ?
O să vezi cu ochii tăi. Vino !
Un dragon ?
Jack, m-ai obligat să vin aici pentru un dragon ?
Nu știu să-mi explic, dar spune adevărul.
Era chiar aici.
- E înăuntru. - Poftim ?
Dragonul e acolo.
Trebuie să-i ajutăm. Te rog !
Cum îl scoatem ?
- Știi să conduci ? - Așa și-așa,
dar camionul tatălui meu n-are atâtea butoane.
Stai unde ești, dră, nici la pedale nu ajungi.
Stai !
Nu vreau să-i fac rău prietenului tău, ci vă ajut.
Urcă.
Bun.
Ia să vedem dacă ăsta...
Salut, prietene.
Puneți-vă centurile.
Ține-te bine !
Credeam c-am băgat marșarierul.
O, mamă !
Nu-i real acela, nu-i așa ?
Urmăriți dragonul !
Scuză-mă.
Spune-i dragonului să se țină bine.
Suntem urmăriți.
Către toate unitățile:
ne îndreptăm la est pe str. Millhaven în urmărirea unui...
Dragon ! E un dragon !
Nu trebuie să spui dragon prin stație.
Elliot !
Zboară !
Haide !
Mai repede !
- Meacham ! - Ăla-i Meacham !
- Trage pe dreapta ! - Oprește !
E dragonul meu !
Nu încetinește, nu se oprește !
Se va opri.
Idiotul acela a luat-o razna.
- Oprește ! - Nu pot.
Doar nu-i așa nebun.
Bine. Țineți-vă bine. Trebuie s-o facem altfel.
Elliot ! Nu !
Jack !
Gata ! Încetează !
Jack !
Nu ne vor face rău !
- Te rog ! - Încetează, Elliot !
Nu le face rău ! Avem nevoie de ei !
Am nevoie.
- Jack, ieșiți de acolo ! - Gavin !
Sparge geamul !
Repede, vă țin eu !
Curaj, Elliot !
Zboară !
Haide, vino ! Repede !
Tată !
Nu, Grace.
Curaj, Elliot !
Te rog.
Știu.
Pete !
Pete, stai !
Trebuie să plecăm din locul ăsta.
De-acum știu toți că ești aici.
Vor veni după tine.
Dar eu nu pot să dispar.
Elliot se pierde.
Cartea asta e a lui Pete.
Pentru Pete. Cu dragoste, mama și tata.
Dar nu vreau să te părăsesc.
Scumpo, uite.
Nimeni n-a mai văzut dragonul.
Iar eu n-am mai povestit nimic despre el. Nu mai era nevoie după ziua aceea.
L-au căutat peste tot, dar nu l-au mai găsit.
Unii zic c-a zburat în altă pădure foarte îndepărtată.
Dar sunt doar povești.
Timpul a trecut, copiii au crescut,
copacii au crescut
iar poveștile au devenit și mai povești.
Dar și poveștile cele mai frumoase au un sfârșit.
Dar cunosc o persoană ce va zice contrariul.
E un puști ce vă poate spune toată povestea.
Poate să vă spună și ce s-a-ntâmplat după.
El știe că Steaua Polară strălucește cel mai tare.
Și știe că în pădure e o magie,
dacă știi unde să cauți.
Știe că dragonul lui încă e acolo.
Și poate, dacă sunteți norocoși,
același puști, cel mai curajos din câți cunosc,
v-ar putea spune unde să-l găsiți.
Traducerea și adaptarea după sonor: dani67